Flamma velle capere tuus, admodum spiritus!
Inferiorum facere ho...
Jessica!
Nej!
Animal ex mors, flamma velle capere tuus.
- Jessica... - Åh, gud...
Du räddade precis livet på mig.
Förlåt.
Jessica! Jessica!
Jessica! Jessica...
- Åh, nej... Bucky. - Jag har henne.
Tack.
- Orsakade jag det där? - Du var inte dig själv.
- Och hans familj...? - Då blir gottgjorda.
Vakterna vet vilka risker som jobbet medföljer.
- Jag kände hans dotter... - Jessica, du var trollbunden.
Du dödade inte Bucky. Det gjorde häxan Antonia.
Hon måste in i cellen igen.
De har nog bara brutit förtrollningen tillfälligt så att vi sänker garden.
Vi är inte trygga förrän mörkret faller.
Han har rätt.
- Jag vill inte dö. - Och jag vill inte att du dör.
Jag har dig.
Jag är hemskt ledsen, Jess.
Jag vet hur ont det gör.
Se till så att de sitter fast ordentligt.
Jag missbedömde hur stark hon var.
Bättre med lite smärta nu än att kunna fly igen-
- ifall andebesvärjerskan återupptar sin svartkonst.
Tänk på härliga grejer. En varm sommardag...att grilla...
Nej... Härliga grejer för en vampyr.
Månen, att aldrig frysa, Tru Blood...
Jason. Vi står i evig tacksamhets- skuld, men just nu behöver vi vila.
Om så bara i några minuter... Vi måste samla våra krafter.
Visst.
Jag förstår att du, i egenskap av polis, vill rapportera det.
Att vampyrer dödar människor är inget som får dokumenteras.
För att inte glömma...
Ja...
Det är nog säkrast...
...att jag inte rapporterar det.
Och det är nog säkrast att ingen får veta att jag sköt er kille där ute.
- I axeln... - Otvivelaktigt.
Du gör bäst i att inte göra några hastiga rörelser när de kommer in.
Rör dig inte! Håll händerna synliga!
Min källa vet inte varför vampyrerna och häxorna skulle vilja ha krig-
- eller vilka som inledde det. Personligen skiter jag fan i vilket.
Men häxorna är fan helt körda som beblandar sig med vampyrer.
- Har du sagt nåt till honom? - Självklart inte!
De där döda jävlarna är stenhårda. De dödar en lätt utan att blinka.
- Inte ens vi kan ta dem. - Du, tala för dig själv.
Du, var inte ett sånt jävla pucko.
- Offer. - Kan inte vampyrer slita ihjäl dig?
- Jag skulle åtminstone kämpa emot. - Nej, för du skulle vara död.
Vår stolthet får sig väl en törn, men det räddar livet på vår flock.
Därför ska den här flocken hålla sig jävligt långt borta.
Såvida du inte vill ta dig an dem ensam, tuffing.
Luna, det är ju jag.
- Vem av er? - Den som sparkade ut min lillebror.
- Skulle jag må bättre av det? - Nej, jag ville bara berätta det.
- Du sa inte att han var skinwalker. - Hade jag bara vetat det, så.
- Vilka har han...? - Mor och far.
De förtjänade det faktiskt. De misshandlade honom.
- Han fick ställa upp i hundfäktning. - Gud...
Och vet du vad?
Jag kan förlåta honom för att han dödade våra päron...
Men inte för det han gjorde mot dig. Det kan jag bara inte.
- Sam! - Hej, Emma.
Min ponny-Barbie gillar dig, men inte katt-Barbie. Hon gillar inte nån.
Du skulle bara höra vad katt-Barbie tycker om undertecknad...
- Jag behöver hjälp med kvällsmaten - Nej, Sam ska leka med mig.
- Med hjälp menar jag lekhjälp. - Inget skulle göra mig gladare.
Du, Emma... Ska vi se om vi kan få katt-Barbie att gilla mig?
Du kan ju alltid försöka, men det kommer hon inte att göra.
Ryck bort det. Det är bäst.
Men rycker jag inte bort en bit av dig också, då?
Jo, men det är ingen fara.
Det gör inte lika ont som silvret, och så läker det fortare.
- Tack... - Det skulle läkas fortare, sa du ju.
Jag kom på att jag inte har ätit...
- ...sen min goda fe? - Precis.
- Vill du ha lite Tru Blood? - Nej, det hjälper inte nu.
- Jag behöver bara vila lite. - Nej, du behöver få äta.
Det finns ju ingen här.
Jag finns ju här.
Säg inte så om du inte menar allvar.
Jag menar allvar.
- Mitt blod är ju speciellt... - Som den goda fens.
Bara en gnutta av det. Jag litar på att du inte tappar kontrollen.
Ta nåt silverföremål och håll det i handen.
Använd silvret om jag gör nåt oönskat.
- Jag litar på dig, Eric. - Jag ska inte svika dig. Någonsin.
Det lär jag behöva påminna dig om en vacker dag.
- Men jag är ju inte skadad. - Nu blir vi förenade.
- Vad är det här? Riktigt coolt. - Ett vikingakranium från 900-talet.
Gud...
Var har du varit? Jag var sjukt orolig.
Jag fick en så märklig känsla. Att du var borta - för alltid.
- När du duschade du senast? - Jag kan inte leva utan dig.
Vi har haft våra problem, men jag har nog lyckats lösa dem.
Jag... Jag vill flytta.
Ska vi hitta ett annat ställe? Utmärkt förslag. En ny början...
Nej...
Jag vill inte bo ihop längre.
Jag kan inte... Jag är inte gjord för sånt här.
Jag har en stark hunger i djupet av min kropp.
Du och jag... Det räcker inte. Jag önskar att det gjorde det.
Jag älskar dig och jag vill inte såra dig, men det räcker inte.
Det är det inte... Förlåt.
Det där menar du inte.
Jo, Hoyt, det gör jag. Det är slut.
Du är för bra för mig.
Jag var för lycklig. Jag borde ha fattat att jag inte får vara det.
Visst får du vara lycklig...
Du får inte hela mig, på grund av vad jag är. Du förtjänar nån bättre.
Jag vill inte ha nån bättre. Jag vill bara ha dig.
Om jag inte får ha dig vill jag inte leva.
Jag måste sticka.
- Undan. - Jag dör utan dig.
- Lyssna på dig själv! - Förlåt.
Förlåt att jag sa att ditt blod suger. Jag kan dricka det varje dag.
Men snälla du, älska mig.
- Om du inte älskar mig så dör jag. - Dö, då!
Jäklar... Fan vad sexig du är när du är dränkt i blod.
Äsch, sluta.
Jag vill att du biter mig och knullar mig på samma gång.
- Här och nu. - Okej...
Kom till pappa.
Jessica?
Ja?
Jag är Rita. Jag är donator. Kungen skickade hit mig.
Javisst, ja. Tack.
En död vampyr... Ska jag ringa efter coronern eller en städare?
Jag slår vad om att det blir regn.
Det känner jag här där puman slet upp strupen på mig.
- Läget, Andy? - Tillbaka på jobbet?
Rosie nämnde ett vampyrsjälvmord.
- Det var inget självmord. - Jag vet.
Inga bevis. Letade igenom huset, men hittade inget brev.
Helt ofattbart, va? Att Beulah Carter var vampyr.
Åh, nej... Andy!
Andy! Hörru...
Allvar? Skulle du kunna äta döda vampyrrester efter Beulah Carter?
Upp från marken med dig!
Vilket patetiskt missfoster du är. Skärp dig, för helvete!
Jesus, tuttar och Gud!
Vad fan är det som händer med mig? Jag funkar bara när jag går på V.
Då slipper jag känna att jag inte lever upp till folks förväntningar-
- och slipper hata alla som förväntar sig saker och slipper vilja slå dem.
Ledsen, kompis. Jag slutade lyssna nån gång där i mitten.
Visste ingen i kvarteret att hon var vampyr?
Jag hade ju mina misstankar.
Hon höll sig på sin kant, precis som en vampyr...eller seriemördare.
Där har vi stans mest kända vampyr.
Undrar om han visste att hon var "sån".
- Mrs Fortenberry. - Vampyr-Bill...
Kände ni till att Beulah Carter var vampyr?
Eftersom alla vampyrer umgås...?
- Är vampyrsjälvmord vanliga? - Dessvärre, ja.
Många känner sig ensamma och vilsna.
De är programmerade att förakta sig själva-
- på grund av de hätska, vampyrofoba tongångarna i medierna.
Det var bra. Kan du upprepa det?
- Ja, jag har förberett ett uttalande. - Jag vet inte om det går för sig...
Jag gör mig väldigt bra i rutan.
Det blir ett populärt klipp. Det är ett utmärkt tillfälle-
- att imponera på dina producenter med ditt öga för bra tv.
Lenny, se till att få en riktigt bra närbild på honom. Fokusera på ögonen.
Det är ett mirakel...
Vad då?
Du...
Och ditt blod...
Det är fantastiskt.
Ditt med.
Det snöar!
- Varför står det en säng där? - Kan vi älska i den?
- Kommer vi att kunna sluta? - Varför skulle vi vilja det?
Bill, varför skulle en vampyr begå självmord?
Ja, du, Thea... Jag kan tänka mig att det starka vampyrhat-
- som har suttit i ända sen Russell Edgingtons vidriga brott är en orsak.
Och det hatet är en stark kraft.
Men hat segrar aldrig. Inte i det långa loppet.
Vi tänker aldrig ge efter för det. Som Kristus sa...
Jag ska visa dig.
Jaha, det var det, det!
En ynka vampyr dog!
För 400 år sen brann alla vampyrer inom en radie av tre mil upp!
Du fick vampyren att gå ut i dagsljus.
Vi gjorde det, Tara.
Vi skyddar inte bara oss själva, utan vi dödar alltså vampyrer.
Vi kan bara skydda oss själva genom att döda dem.
På min tid höll de sig gömda. Nu vandrar de fritt bland oss.
De är helt skamlösa med sin lust och sin hunger...
De skrattar åt livets mirakel.
Skapelsens heliga makt måste återinsättas på vår sargade jord.
Det är vårt enda hopp. Att döda dem, en gång för alla!
Inget skulle göra mig gladare än att bli kvitt de där döda jävlarna.
Jag kan ge dig kraft. Jag kan instruera dig.
- Moon Goddess Emporium. - Tara?
- Vad gör du där? - Vad vill du, Bill?
Prata med Antonia Gavilán de Logroño.
- Nu hör hon dig. - Lady Antonia...
Vampyr...
Å Louisianas och hela världens vampyrers vägnar säger jag förlåt.
Det var ett ofantligt omfattande brott som inte kan förlåtas.
- Men det kan råda fred mellan oss. - Fred? Vad då för fred?
När ni kom till Marnies tempel så blev hon antastad.
- Ni bet henne, som ett djur! - Jag vet. Jag skickade dit honom.
Det var ett tragiskt misstag, och jag ångrar det djupt.
Ett misstag sprunget ur arrogans och okunnighet om vem du var.
Det kvittar vem jag är. Alla själar har rätt att få leva fritt.
Ni är en skymf mot Gud när ni förnekar det.
Vi är många som delar din tro.
Och vi har stor makt inom vår grupp.
Skulle vampyrernas härskare vara mina bundsförvanter...?
Jag förstår att du tvivlar. Låt oss träffas, bara vi två.
- Fredligt, obeväpnade. - Ska du förhäxa mig, som med Marnie?
Jag kan bara trollbinda människor. Du är bra mycket mer än så.
Det är mycket begärt att du ska våga tro på fred.
Det är svårt efter allt du har varit med om.
Men det är enda sättet att undvika all meningslös död.
För båda gruppers skull.
- Var? - Kyrkogården i Bon Temps.
- Vid midnatt. - Jag står i skuld.
Kör nu.
- Hej, ms Fortenberry. - Det här är en brottsplats, frun.
Skippa fruandet, Andy Bellefleur! Du var min elev i Bibelskolan.
Där står du och låtsas att du inte vet vem jag är.
- Ska vi dra? - Inte riktigt än...
Jag gillar att vara här. Jag har nog fått några kompisar i kväll.
Några riktigt schysta honor. Jag känner mig hemma här.
Om du känner dig hemma så gör jag också det.
- Alcide... - Marcus.
- Kul att se dig här. - Kul att vara här.
- Debbie... - Tjena.
Jag gillade ditt tal om att hålla sig borta från vampar.
- Det säger fan sig självt. - Det kan man ju tycka.
Jag var hård mot Chuck, men han får inte tro att han kan klå en gadd.
Puckot får stryk så att det räcker.
Vilket härligt ställe du har, Marcus.
Tack. Trädgården har förfallit helt sen exfrugan flyttade härifrån.
Nu börjas det!
Men vad fan!
- Vem fan tror du att du är? - Han tillhör flocken, ditt as!
Han sätter flockens behov före sitt eget jävla ego!
Du ska ingenstans förrän du släpper taget om ilskan.
Det snöar fortfarande.
Visst är det härligt... när den smälter mot huden?
Men... Det finns ju inga moln.
Och jag känner solen på mitt ansikte.
- Hur är det ens möjligt? - Allt är möjligt.
Du och jag...
Möjligt.
Att få älska dig...
- Möjligt. - Och att få älska dig...
Att alls kunna älska, faktiskt. Jag trodde inte att det gick efter...
Men här ligger jag nu.
Allt är möjligt.
Men Terry! Du får inte lämna honom utan uppsikt!
Vad fan ska jag göra? Halva baptist- kören kom, och de har rejäl aptit.
Renes spöke kan finnas var som helst!
Ser du spegeln jag har satt upp för att kunna se honom?
Jag är van vid att hålla utkik efter faror.
- Du behöver inte skälla på mig. - Nej, jag är bara sönderstressad.
Sov nu sött, min lille vän...
Sov nu sött, min käre vän...
Helvete också.
Så fan heller.
- Paul McClatchy. - Ni måste vara mrs...
Maxine Fortenberry. Tack för att du kom. Bjussar du?
- Ja, det kan jag väl. - Jag är vrålhungrig.
- Är det ingen som jobbar här? Hörru! - Jag kommer, ms Fortenberry.
Servicen här suger, för fan, för Sam Merlotte är ett jävla as.
På så vis...
Vad kom vi nu överens om? Tjugo per tunnland i tio år, i förskott?
- Tjugo? Det vill jag inte minnas... - Vad får det lov att vara?
Två stora burkar Miller-bira, två tequilashots och lite chilisås.
Kräftknyten med ranchdressing. Och så lite av succotash-grytan-
- som Sam gömmer undan åt sig själv för att han är så himla egoistisk.
- Vad vill du ha, Paul? - Jag är nöjd med mitt iste.
Och stick inte ut och ta nån ciggpaus så att maten torkar under lamporna.
Visst inte.
Tjugo per år i tio år. Det blir 200000. I förskott, va?
Jag vet inte vad er son har sagt, men jag erbjöd upp till 10000/tunnland.
Glöm det! Du sa tolv.
För det första uppgår er mark till 0,57 tunnand, enligt lantmäteriet.
Det blir 5700 dollar. För det andra förlänger vi på årsbasis.
För det tredje dog er granne Beulah Carter nyligen med obetalt bolån.
Vi kan få hennes hus för ungefär samma summa som jag erbjuder er.
5700...
Finns det inget jag kan göra för att få dig att sockra erbjudandet?
- Nej. - Fan också!
Ja, ja, då. Kan jag få en check nu i kväll?
Ska bli, ma'am.
Vad är det?
- Hoyt... Jag älskar dig verkligen. - Men?
Jag tror att det var ett misstag att vi flyttade ihop.
Det var vårt första riktiga förhållande.
Vi gick för fort fram och... Vi kanske inte ska träffas på ett tag.
Varför berättar du inte om det som du inte vill att jag ska veta?
- Det är inget. - Skitsnack!
Vad fan säger du inte sanningen för?
Okej.
Jag är vampyr. Och jag ska nog inte ha ett monogamt förhållande.
Du lät mig tro att vi var lyckliga i ett helt år!
- Vi var lyckliga. - Jag vet att du har nån annan.
Har du knullat nån annan?! Din subba, du krossar mitt hjärta!
- Det var inte meningen att såra dig. - Jag har försvarat dig!
Du förtjänar inte mig. Och jag förtjänar verkligen inte dig.
Jag förtjänar nån som inte är oskuld för evigt!
Nån som jag kan ha ett normalt liv med. Med barn.
Och dagsljus.
Nån som inte tycker...
...att all kärlek jag har inte duger.
- Nån som inte är död! - Hoyt...
- Ut härifrån. - Hoyt, snälla...
Ut härifrån, för fan. Jag tar tillbaka min inbjudan.
Mamma hade rätt hela tiden. Gud hatar nog vampyrer. Och det gör jag också.
Jävla vampyrer!
Fan!
Jag önskar att det kunde vara så här för alltid.
Vi kan sticka...ifrån allt.
Jag behöver inte veta vem jag är.
Häxorna attackerade dig och andra vampyrer jag bryr mig om.
- Min kung? - Ja, din kung.
Som släppte dig fri så att du skulle kunna vara med mig.
- Jag förstår din kärlek för honom. - Vi är skyldiga att hjälpa honom.
Nej, det är hans skyldighet. Som kung har han inget val.
- Vi sticker medan vi kan. - Det här är mitt hem.
Vi kan inte låta Bill dö. Det är inte rätt.
Det finns inget rätt eller fel.
- Det är mänskliga begrepp. - Jag är människa. Till största delen.
Det var du också. Jag har aldrig sett dig så här mänsklig.
Det är det jag har fallit för. Men du är också en krigare.
Du skulle aldrig förlåta dig själv om du flydde.
Jag vill bara vara med dig. Bara dig.
För alltid.
Det finns inget "för alltid".
Hej, jag tänkte komma förbi och natta lillan.
Du behöver inte ringa tillbaka.
- Ska ni bege er? - Ja, jag ska gjuta en grund tidigt.
Var försiktiga. Häxorna och vampyrerna ska visst drabba samman.
Tack för att du hjälpte mig med ungdomarna.
Du har alfahanne i dig, det vet du. Stark, men mogen.
Det handlar om att hålla fred, inte om kontroll. Det är ärofullt.
Ja, det är han.
- Du kan avancera i flocken. - Jag gillar inte politik.
Okej, du har din egen väg att gå. Men dörren är öppen, bara så du vet.
- Vi lär nog gilla den här flocken. - Det är för tidigt att säga.
Minns du hur bra det var i Jackson när vi var barn?
Alla tog hand om varandra.
Att vara med i en flock kan vara bra för oss båda.
Jag behöver det här. Det är ett under att jag inte är död.
Jag har fått en andra chans. Men du måste hjälpa mig.
Håll dig borta från Sookie.
Du tillhör den här flocken nu.
Vi håller oss borta från vampyrer och häxor.
Där Sookie är finns det vampyrer. Det är bara så det är med henne.
- Det säger jag inte emot. - Lovar du?
Håll dig borta från henne.
Jag lovar.
Kom nu.
Var är min syster?
Jag skickade hem henne. Gå inte in!
Mitt barn. Jag vill till mitt barn. Jag har köpt en docka åt honom.
Han är borta. Han har det bättre nu.
Mitt barn har det inte bättre. Mitt barn är dött!
Och du har dödat ditt eget kött och blod!
Vad är du för slags djävul?
- Vi kunde inte ha... - Han levde!
Jag bar honom inuti mig.
- Vi måste ta hit predikanten. - Ingen begravning.
Det är bättre om ingen vet att han har funnits.
Bättre för dig.
- För att jag är nègresse. - Och för att jag är gift.
- Jag arbetar för min hustrus far. - Ta mig till honom!
Låt mig hålla honom en sista...
Snälla, låt mig hålla honom...
Så fan heller!
Ursäkta dröjsmålet. Vad kan jag hjälpa er med?
- Vi vill slåss med dig. - Slåss med mig?
- Mot häxorna. - Det här är inte din strid.
Det är din och Eriks, och därmed min.
Hon har en krigares hjärta. Hon vill slåss för er, och det vill jag också.
- Jag vill ha fred. - Men ni är förberedd på krig.
- Jag tror inte vi kan vinna. - Krig handlar inte om det.
Det handlar om att dö för nåt man tror på.
- Jag vill inte riskera Sookies liv. - Det är inte vårt beslut.
Tack, Eric. Nu kanske ni kan låta mig föra min egen talan.
Jag kan hjälpa till. Jag har krafter, även om jag inte kan kontrollera dem.
Men de har räddat mig och andra ur svåra situationer.
- Sookie, du kan dö. - Jag är villig att dö...
...om jag kan skydda dem jag älskar från att bli utrotade.
Tack.
Min herre.
Min...
Bill.
Sött.
Pappa är arg.
- Vem är det? - Min kompis.
- Sam Merlotte. - Jag sa ju att jag ville natta Emma.
Jag har inte hunnit kolla mobilen. Jag lagade mat.
- Åt nån skiftare som jag inte känner? - Du ska inte komma hit oanmäld.
Du är tydligen för upptagen med att laga mat åt skiftaren Sam.
Du borde nämnt det för mig innan du presenterade honom för vår dotter.
Jag dök bara upp, det var inte planerat.
Så han får dyka upp oanmäld?
Men jag som är far till ditt barn får inte det? Det stör mig.
- Luna, vill du att jag ska gå? - Nej!
- Gillar du mammas nya vän? - Han leker med Barbie med mig.
Han leker nog med barbie ensam också.
Nu är det läggdags.
Ställ inte till en scen. Det är varken bra för Emma, mig eller dig.
För då ringer jag din övervakare och berättar allt.
Jag har inget otalt med dig.
Vi kan gå ut och lösa det om du vill.
Du pissade precis på fel kängor, polarn.
Var det känslomässiga traumat illa?
Det fysiska var ingenting i jämförelse.
Kom in.
Jag har gjort slut med Hoyt.
Vad fan...? Hoyt är min bästa kompis. Det har han varit sen ettan.
Jag älskar inte honom längre, eller inte på rätt sätt.
- Därför krossar du hans hjärta? - Jag vill inte såra honom.
Jag kan inte hjälpa vad jag känner. Du känner samma. Mitt blod är i dig!
Du måste ut härifrån. Jag tar tillbaka min inbjudan.
- Men du kysste mig också! - Jag vet.
Där är min lilla pojke.
Lady Antonia?
Jag är ingen lady.
Jag är bondkvinna.
Och det är jag stolt över!
- Jag har fredliga avsikter. - Har du?
Jag vet att du inte är ensam.
Det är inte du heller.
Tara?
Vi litar tydligen inte på varandra-
- men jag tror fortfarande på en fredlig lösning.
Beskriv din fredliga lösning för mig.
Vi ska aldrig skada er igen. De som har skadat er ska sluta med det-
- eller dö på riktigt.
I gengäld ber jag att ni upphäver besvärjelserna på mina undersåtar.
Du säger att du ska avrätta de som skadat mig, men du för hit dem-
- och ber mig att ta bort besvärjelser som jag yttrade i självförsvar?
Allt för ett löfte om att jag aldrig mer ska skadas?
Ja.
- Är det ett löfte? - Det svär jag på.
- Invocabo deum natura, fer pallio... - Bill, hon läser en besvärjelse!
Demoninna!
Nu!
Ni kan styra oss, men inte de levande.
Kapitulera så kommer ingen till skada.
Dea abscondite nos!
Jag har en påle med ditt namn på, din jävel!
Du tappade nåt.
Sookie! Sookie, är du där?!
Du luktar skit.
Jag kommer inte att sakna dig ett dugg.
- Jag förbjuder dig! - Du kan fan inte mena allvar?!
Jag befaller dig att inte skada henne. Nu eller nånsin.
Om du gör det avrättar jag dig själv.
Det här är så jävla lamt!
- Varför räddade du mig? - Det vet du.
Framåt!
Jag är ingen vampyr, idiot!
Tack.
Sookie...
Här får du! Nu är du rädd, va?
Vi möts igen.
Es meus, servus.
Fan...
Genu mihi...
...servus.